Anterior în Zei Americani
Shadow, o să te eliberăm mai târziu, în cursul după amiezii.
Soţia ta...
... a murit în primele ore ale dimineţii.
A fost un... un accident cu un automobil...
Ai pierdut ceva important acolo, nu doar timp.
Dacă aş fi dispus, cum aş putea să-ţi spun eu?
Aş putea fi dl Wednesday cu o strângere de mână.
Cât de multe ţi-a spus bătrânul?
Eşti omul meu acum.
Ştii cine e?
Cine e cu adevărat?
Sync by - Garronee
Traducerea şi adaptarea: Phantom @FsOnline Team
Sync & corrections by honeybunny www.addic7ed.com
ATENŢIE! LIMBAJ EXPLICIT!
VENIREA ÎN AMERICA
1697
Anansi...
Tată Anansi...
Mă poţi auzi?
Nu am un dar pentru tine.
Dar...
Eşti înţelept şi deşi minuscul...
cunoşti moduri de a intra şi ieşi din pericole nevătămat.
Aceşti oameni ciudaţi mi-au legat mâinile.
Aşa că nu pot dansa sau bate din palme sau să tai fructe înaintea ta.
Dar îmi poţi auzi glasul.
Ajută-mă să scap şi te voi preamări toată viaţa.
Îţi voi aduce ofrande.
Piei, tocăniţă, mătăsuri şi cel mai bun vin.
Te rog. Nu ştiu unde mi-e mama.
A murit cu mult în urmă.
Nu a renunţat pentru Johannes
aşa că a aruncat-o peste bord.
Ştiai că mama ta nu ştie să înoate?
Va trebui să lucraţi la asta. Să luaţi lecţii de înot.
Aşa primim stereotipuri.
Anansi...
Vrei ajutor?
Fie.
Să vă spun o poveste.
"Odată ca niciodată, un bărbat a belit-o ."
Ce spuneţi de povestea asta?
Fiindcă asta e povestea negrilor din America.
La naiba, încă nu ştiţi că sunteţi negri încă.
Vă credeţi doar oameni.
Să fiu primul care vă spune
că toţi sunteţi negri.
În momentul în care rahaţii de olandezi au pus piciorul aici
şi au decis că ei sunt albi,
şi voi sunteţi negri,
şi ăsta e numele frumos...
Să vă descriu o imagine
a ce vă aşteaptă pe ţărm.
Ajungeţi în America,
tărâmul oportunităţilor, al laptelui şi mierii,
şi ghiciţi ce?
Veţi fi sclavi.
Separaţi, vânduţi şi munciţi până la moarte.
Cei norocoşi primesc duminica liber să doarmă, să se fută
şi să facă mai mulţi sclavi şi pentru ce?
Pentru bumbac? Pentru planta de indigo?
Pentru o blestemată de cămaşă mov?
Singura veste bună
e că tutunul pe care nepoţii îl vor cultiva pe gratis
va provoca mult cancer albilor.
Şi nici n-am început.
O sută de ani mai târziu.
Aţi belit pula.
O sută de ani după aceea.
Aţi belit pula.
La o sută de ani după ce deveniţi liberi,
încă sunteţi futuţi la locul de muncă
şi împuşcaţi de poliţie.
Înţelegeţi ce spun?
Tipul ăsta înţelege.
Îmi place de el.
Coace.
Furia e bună.
Furia îndreaptă lucrurile.
Ai vărsat lacrimi pentru Tatăl Anansi,
şi uite-l aici, spunându-vă
că vă holbaţi în fundul butoiul
a 300 de ani de subjugare,
rahaturi rasiste şi boli de inimă.
El vă spune că nu există niciun motiv
pentru care să nu vă duceţi acolo chiar acum
şi să tăiaţi beregăţile
fiecărui olandez blestemat
şi să incendiaţi nava!
Dar nava o să ardă. Cu toţii vom muri.
Deja eşti mort, idiotule.
Cel puţin mori ca sacrificiu
pentru ceva care merită.
Lăsaţi-l pe nenorocit să ardă!
Să ardă totul!
- Au tras? - Nu.
Dacă s-ar fi întâmplat, ar trebui să chem poliţia.
Nu.
Fără poliţai.
Ce mama dracu ai făcut?
Depinde pe cine întrebi.
Dacă o întrebi pe mama fetei, va spune că am făcut o serie de lucruri oribile.
Dacă îl întrebi pe idiotul căruia îi spune iubit,
nu şi-ar mai găsi cuvintele.
Dar dacă o întrebi pe ea,
va spune că am deschis câteva uşi.
Întreab-o tu.
Te întreb ce ştii despre linşarea unui grup mafiot?
Nu ştiu despre ce mama dracu vorbeşti.
Îmi trecea timpul
în timp ce tu îţi prezentai condoleanţele răposatei soţii.
Cum a fost înmormântarea?
S-a terminat.
Vrei să intri să povesteşti?
Doar...
Hei.
Ţi-e foame?
N-au mâncare aici,
dar poţi comanda pizza, o treci în contul camerei.
Nu mi-e foame, bine?
Tocmai am fost atacat de o puşlama fumătoare de broaşte
într-o afurisită de limuzină virtuală.
Mi-a spus să îţi transmit că a reprogramat realitatea.
Ce găozar mic.
- Îl ştii? - Ştiu cine e.
Habar nu au. N-au nici cea mai vagă idee.
Nici eu n-am cea mai vagă idee.
Mă doare în pulă dacă n-au idee.
Eu vreau una. Dă-mi o afurisită de idee.
Nu făceau parte din tocmeală.
Nici fundul meu atârnând de un copac.
Am fost linşat. De un copac ciudat.
Un pom îndrăzneţ. Ai supravieţuit.
O urmare neobişnuită pentru o linşare.
Înseamn-o drept hazard ocupaţional.
Şi hazardul ocupaţional e plătit.
Dublează-ţi suma. Asta va fi de ajuns?
- Va rezolva ceva. - Bun.
Acord rectificat.
Cât vei mai sta în oraşul ăsta?
Nu ştiu. Poate încă o zi.
Când vei termina aici, noi vom fi terminat aici.
Noapte bună. Primul somn drept om liber. Bucură-te de el.
Shadow?
În legătură cu rahatul din limuzină.
Un atac asupra ta e o insultă la adresa mea.
Să nu crezi că deoarece am fost calm
nu sunt furios sau că nu ticluiesc un plan.
N-am vrut să te trezesc.
Laura...
mi-au spus că ai murit.
Cine a spus că am murit, căţeluşule?
Toată lumea.
Doar ai un coşmar.
Bun venit acasă, Shadow!
BIROUL MEDICULUI LEGISTULUI
GLISEAZĂ SĂ DEBLOCHEZI
Robbie Am plecat de la muncă.
- Am plecat de la muncă. - Pe curând. Acasă.
Jos, băiatu'.
Îţi va lipsi?
Eagle Point?
Nu.
Prea multe amintiri cu Laura.
N-am avut cu adevărat o viaţă aici.
Era oraşul Laurei.
Prea mulţi oameni îşi spun
să nu-şi reprime emoţiile,
să-şi elibereze simţămintele, să lase durerea să treacă.
Sunt multe de spus despre acumularea lor.
Îţi voi destăinui ceva şi vei vrea să mă răneşti,
dar ceea ce spun trebuie spus.
Vreau să iei în vedere cuvintele mele
şi să te abţii de la a-mi zbura dinţii.
- Spune-o. - Umblă vorba
că nevasta ta a murit sugând pula celui mai bun prieten.
Şi tu eşti doar obligat
să o regreţi pentru puţină vreme.
Mulţumesc...
că m-ai avertizat.
De ce trucuri cu monede ? N-ai personalitatea unui magician.
Nu poţi ţese poveştile pentru a crede
dacă n-ai puţină personalitate.
- Te pricepi, însă. - Mulţumesc.
Opreşte aici.
- Autostrada e în faţă. - N-o luăm pe autostradă.
Nu acum, niciodată.
- Fără autostrăzi. - Am înţeles.
- De ce fără autostrăzi? - Le-am văzut pe toate.
Fără şansa neprevăzutului accidental.
Să fie minunăţie acolo unde poate fi.
Şi să fie sub 113 km, bine?
- Lui Betty îi place încet. - Care-i planul?
Planul e că ne vom întâlni cu un număr de oameni
proeminenţi în domeniile lor.
Şi apoi ne vom aduna
în unul dintre cele mai importante locuri din întreaga ţară.
Unde e cel mai important loc?
Unul.
Părerea e justificabilă variabil.
Dar ne vom opri în Chicago prima dată.
Ce-i în Chicago?
Barosul meu.
Am o întâlnire aici,
şi vreau să faci cumpărături pentru mine.
Uite o mie de dolari şi o listă de lucruri.
Nu-mi place să vizitez prietenii cu mâna goală.
Banii sunt la limită momentan,
aşa că putem cădea de acord să-mi aduci bonuri
sau să nu jecmăneşti decât un cinci la sută.
Nu voi fura de la tine.
Dacă nu ştii să-ţi porţi de grijă,
cum naiba o să ai grijă de mine?
Nu aşa repede. Trebuie să vorbim, Shadow.
Priveşte-mă, Shadow, în înaltă rezoluţie.
Am filmat serialul în 35mm, tehnologie de ultimă generaţie.
E un infern în transfer.
Lucrurile care trebuie să te facă să arăţi bine, doar agravează.
Nici măcar nu pot umple întregul ecran.
Ce mama dracu e asta?
Doar eu.
Vorbesc cu Lucille Ball.
Lucy Ricardo.
Sunt de toate, Shadow.
Ecranul e altarul.
Mie mi se sacrifică.
De atunci până acum.
Din epocă de aur în epocă de aur.
Stau unul lângă altul, ignorându-se,
şi îmi oferă totul mie.
Acum, au un ecran mai mic în poală, sau în palmă,
să nu se plictisească urmărindu-l pe cel mare.
Timp şi atenţie,
mai bine decât sângele mieilor.
Ţi-au bătut chipul drăguţ.
Urăsc asta.
Nu-mi place că te-au rănit, Shadow.
Eu nu ţi-aş face asta, scumpule.
Vreau să-ţi ofer o slujbă.
- Făcând ce? - Lucrând pentru mine.
Te vreau în tabăra mea cu noi.
Priveşte-o aşa, Shadow:
Suntem următorul lucru.
Suntem deja aici.
Suntem maşini autonome şi imprimante 3D
şi insulină sub cutanată cu eliberare treptată.
Şi şeful tău mai vinde portocale pe marginea drumului.
Nici măcar organic.
Suntem prezentul şi viitorul...
şi viitorul şi viitorul şi viitorul.
Şi el nici măcar nu mai e ziua de ieri.
Am auzit de problemele pe care le-ai avut cu Băiatul Tehnologic.
Am fost impresionată de cum te-ai ocupat de el.
Eficient, fără nonsens, eficace.
Cine ar fi crezut că o ai în tine?
Te subestima, scumpule.
Cu toţii o fac.
Nu o greşeală pe care o voi face eu.
Nu vreau să lucrez pentru tine, I-Love-Lucy.
Am terminat aici.
Orice ţi-ar da ceilalţi,
îţi pot oferi mult mai mult.
Spune doar.
De ce ai nevoie?
Ţi-ai dorit vreodată să vezi ţâţele lui Lucy?
Lucy!
Nu te împotrivi gravităţii, Shadow.
Sunt aici de ceva vreme,
nu la fel de mult ca unii, dar am văzut lucruri.
Cei ca tine ajung să se sinucidă mereu.
Încerc să te ajut să-ţi ţii gâtul pe umeri.
A mers cum s-ar aştepta.
Ai alimentat şi eşti gata să mergem acasă?
Cred că îmi pierd minţile.
Când vei şti sigur?
Am auzit de tipi ce se ţăcănesc când ies.
Încerci să pendulezi din asta?
Lucy...
- I-Love-Lucy mi-a vorbit. - Serialul tv?
Lucy a venit... E o nebunie.
- De parcă restul vieţii e normal? - Faptul că mi-a vorbit
din televizor e mai bizar decât orice mi s-ar fi întâmplat.
Până acum.
Uneori, Universul pare să te fi ales pentru abuz.
În asemenea clipe, trebuie să te întrebi:
Aş prefera să fiu ignorat?
Da.
Da, ignoră-mă.
Mai bine mort decât uitat.
Şi nimeni nu te va uita pe tine.
Oricât de flatant ar părea,
asta, pe lângă celelalte aventuri...
Subită desfăşurare a bizareriilor.
Motiv de consternare, doar dacă bizar e un limbaj nou
şi ceea ce facem aici e un vocabular.
La dracu cu vocabularul tău.
E nonsens.
Ai de ales. Poţi lua în considerare
că nu ai văzut ceea ce ai văzut.
- Sau... - Sau ai văzut.
Fie lumea e nebună ori tu eşti.
Sunt amândouă opţiune solide. Alege,
şi când te hotărăşti, vino să-mi spui.
Dar nu te grăbi. Ia-ţi timp.
Decizie dificilă.
Au ameninţat că vor reprograma realitatea.
Asta e?
Doar se joacă cu mintea mea?
Tu te joci cu mintea mea?
Sunt sacrificii mai mari
ce ţi se vor cere să le faci
decât să o iei pe arătură.
E bine. E foarte bine.
Poţi citi o listă.
Ce naiba e asta?
- N-ai unul. - Nu-mi doresc unul.
Ai nevoie de unul. Dacă cineva vrea să-ţi vorbească?
De ce naiba aş vrea să vorbesc cu cineva?
Dacă eu trebuie să-ţi vorbesc?
- Zbiară. - Ce...
sau printr-o ciupitură...
o telegramă.
Le duc lipsa.
Puncte şi linii, coduri secrete.
Era dramă.
Cineva îţi dădea un plic, exista anticipare.
Ce-i acolo? Îl deschideai încet.
Fiecare frază aleasă cu grijă
fiindcă te taxa pe cuvânt.
Prima telegramă trimisă vreodată
de Samuel F.B. Morse în 1844,
"Ce lucruri mari a făcut Dumnezeu?"
Era informaţiei.
Cel mai bun lucru legat de statele astea e că ne îndreptăm spre...
Minnesota, Wisconsin...
e că au genul de femei
pe care le adoram când eram tânăr.
Cu pielea albă, ochi albaştri.
Părul aşa blond că e aproape alb.
Cu buze de culoarea vinului, sâni rotunzi
cu vene curgând prin ele
ca o brânză bună.
Doar când erai tânăr? Te-ai descurcat bine azi-noapte.
Vrei să cunoşti secretul succesului meu?
Şarmul.
Fie îl ai fie nu.
Poate fi învăţat ca orice altceva.
Zorya Vechernyaya.
Nu va fi fericit că te va vedea.
Rahat organic.
Normal că vii după ce fac cumpărături.
Acum trebui să duc înapoi
să fac îndeajuns pentru diseară pentru cină.
Tu piază rea.
Vin doar când contează,
cum e şi acum.
Doamne, eşti minunată.
Nu ai îmbătrânit o zi.
Şi ţi-am adus un cadou.
Şi pentru sora ta.
Şi pentru cealaltă soră.
Zorya Ultrennyaya!
E trează.
Cealaltă soră încă doarme.
Ceva să-ţi încălzească patul.
Musafirii stau la cină. Du-te înapoi la magazin.
O friptură, şase cartofi, o pâine de secară cu seminţe.
- Dacă nu cu seminţe, ia cu grâu. - Pot să ajut.
Tu aşează. Tu eşti musafir. Cafeaua întâi.
Surorile Zorya întotdeauna fac o casă minunată.
Ne descurcăm. Plătim chiria la timp chiar.
Facem nişte bani de pe urma măcelăriei.
Eu şi sora mea mai facem bani citind viitorul.
Eu fac cel mai mult, desigur.
Fiindcă spui cele mai frumoase minciuni.
Adevărul nu e ceea ce vor oamenii să audă.
Cea mai încântătoare femeie, cele mai bune minciuni.
Neagră ca noaptea, dulce ca păcatul.
Tu ia cafea apoi citesc viitorul.
Vrei de la mine. Surorile mele nu sunt bune de nimic.
Nu crezi în preziceri.
Cred că...
suntem futuţi oricum ar fi.
Aşa că...
Spunând asta înainte înseamnă să joci la risc.
Tu du-te stai, fii confortabil.
Toaleta e la etajul doi, nu la al treilea.
De al treilea nu te atingi.
Cealaltă soră doarme înăuntru.
Are nevoie de odihnă.
E bolnavă?
Nu ne cunoaşte lumea.
Îl iau uşor.
Eşti cel mai îngrozitor om pe care l-am văzut.
- Mirosul. - Avem oaspeţi.
Avem doi oaspeţi.
Votan!
Şi eu sunt încântat să te revăd, Czernobog, vechi prieten.
Am adus un dar.
Da?
Şi din brânza Havarti care îţi place aşa mult.
De ce e în casa mea?
Fă-l să nu fie aici, sau îl voi face eu să nu fie aici.
Deja invitat pentru cină. Nu pot dezinvita.
Am venit aici să împărţim masa şi informaţii.
Ceea ce decizi să faci cu cea din urmă depinde de tine.
Deja vorbeşte tâmpenii.
Doar câteva momente din timpul tău,
în timp ce omul meu le ajută pe doamne să prepare
o masă delicioasă.
De dragul vremurilor bune.
Fă cina întâi.
- Aş fi fericit să ajut. - Te-aş ucide mai întâi.
Soţul ţi-ar lua-o înainte.
Czernobog nu-i soţul nimănui.
Nu sunt soţia nimănui. Rude.
Venit aici împreună cu multă vreme în urmă.
Familia e cea cu care supravieţuieşti când trebuie să supravieţuieşti.
Chiar dacă nu îi tolerezi.
Totul arată grozav.
Carnea va fi tare, cartofii vor fi moi.
Nu sunt o bucătăreasă grozavă.
Când eram tânără, erau servitori.
Aici nu sunt servitori.
Suntem doar noi şi să învăţ e sub nivelul meu.
Credeam că citiţi în frunze de ceai.
Ceaiul e dezgustător.
Ce spune?
O să ai o viaţă lungă,
şi una fericită cu mulţi copii.
Aşa rău? Vreo veste bună?
Mamă-ta a murit de cancer.
Da.
Tu nu mori de cancer.
Poţi să ieşi? Vreau să ieşi!
Şi ia-ţi omul cu tine.
Sau îl voi despica...
... şi îl voi sugruma încet
cu inima.
Nu vin cu tine nicăieri!
Să se trezească.
S-o audă soră-ta pe acest şarlatan,
pe nemernicul ăsta, ce vine în casa mea
şi încearcă să mă facă să mor.
Ai mai adus acea nebunie în casa mea.
- Nu se va mai repeta. - Vor fi toţi acolo.
Toţi cu excepţia ta...
... fiecare gândindu-se că ştiu ce înseamnă puterea.
Dacă nu eşti acolo să le demonstrezi contrariul..
Te respectă.
Te cunosc.
Nu mă cunosc.
Tu mă cunoşti.
Ştii ce au făcut mâinile astea.
Nu mă vrei pe mine, îl vrei pe fratele meu
şi el nu e aici.
Atunci o să murim.
Va fi glorios, indiferent de rezultat.
Mi s-a luat de asta.
- S-a întâmplat ceva? - Nimic, sora mea. Culcă-te la loc.
Nu am succes.
Ar trebui să plecăm.
Ai spus că ai nevoie de el.
Întotdeauna e o altă cale.
Mâncarea e gătită.
Zorya Vechernyaya v-a invitat la cină, nu?
Aşa că rămâneţi şi mâncaţi.
Altfel, va fi insultată.
Înţelegi?
Dar dacă vrei să pleci după aceea,
îţi voi ţine eu uşa deschisă.
Delicios.
Era să ratez această masă fabuloasă.
Mulţumim, doamnelor. Shadow.
Camarade...
Eşti negru, nu?
E o problemă?
Nu ne pasă de culoare, precum americanii.
De unde suntem noi, toţi sunt la fel,
aşa că trebuie să luptăm pentru umbre.
Fratele meu avea părul blond şi barbă.
Eu negru, ca tine.
Eram ca negrul de acolo.
Spre deosebire de fratele meu, cel alb.
Toţi credeau că el trebuie să fie cel bun.
Da.
Aşa că eu am devenit eu.
Dar timpul a trecut. Aşa că am încărunţit.
Şi el... cred că acum e cărunt.
Aşa că nu ai putea să-ţi dai seama cine e blond şi cine e brunet.
S-a zis cu lupta pentru culoare.
Vezi tu...
când am venit în America,
prima dată am venit la New York.
Toată lumea a venit la New York întâi.
New York era...
a fost în regulă.
Uneori chiar bun, nu?
Apoi am venit aici, în Chicago, şi totul s-a agravat.
În vechea ţară sunt uitat.
Aici, sunt ca o amintire proastă.
Aşa că a trebuit să-mi găsesc de lucru
şi am găsit industria cărnii.
O cunoşti?
Cunosc partea cu mâncatul.
Eu cunosc omorâtul.
Aşa că m-am angajat în secţie de omorâre ca izbitor.
A fost o slujbă bună.
Da, trebuie să ai abilităţi.
O vacă urca pe rampă. Bum, bum, bum.
Apoi iei un baros şi...
zdrobeşti vaca.
E nevoie de putere.
Fără poveşti despre omorâtul vacilor în timpul cinei.
Cum crezi că ajunge carnea în farfurie?
E nevoie de putere, dar nu doar asta.
De talent, fiindcă e o artă.
Trebuie s-o faci cum trebuie,
sau vaca se înfurie.
Şi are gust prost.
E nevoie de braţe puternice să sfarmi craniul,
dar nu ăsta e scopul.
Ţelul e să zdrobeşti creierul din ţeastă
şi repede, înainte ca durerea să ajungă
din afara creierului în interior
astfel încât să nu-şi dea seama că e zdrobit.
Să oferi o moarte bună e o artă.
În zilele noastre, au pistol cu electroşoc.
Îl pui pe frunte.
Da.
Acum, oricine poate să ucidă.
Stau acolo toată ziua, toată noaptea.
Da, s-a ales praful de omorât.
Joci dame?
Am fost în puşcărie trei ani.
Da, oamenilor le place şahul.
Dar ştii ce?
Jocul de dame e onest.
Toţi jucătorii sunt egali.
Exact.
După ce termini,
poate noi doi jucăm dame.
Eu voi fi cu negrele.
E bine?
- E bine. - Da.
Îmi place. Încrezător.
Poate vom pune şi un pariu.
Nu trebuie să joci.
Ce spui?
Jucaţi mult dame?
Surorile nu joacă.
Dar eu mă menţin în formă, spre deosebire de braţele mele.
Nu mai funcţionează ca pe vremuri, nu?
Nu mai sunt vaci să legăn barosul.
Primul sacrificiu e al meu.
Ai pierdut, jocul e al meu.
De abia am început.
Încrezător.
Vrei să-l vezi?
Să văd ce?
Barosul.
Cel cu care obişnuiam să ucid.
E fără folos acum, dar...
Secretul de a-l păstra curat e utilizarea.
Sângele îl hrăneşte,
îi dă luciul.
Cel mai bun sânge curge în zori,
când vita e odihnită, hrănită şi calmă.
Acum, ciocanul meu e roşu de rugină.
Gata cu sacrificiul de la răsărit.
Zece mii de morţi făcute chiar aici.
Joci sau nu?
E mişcarea ta.
Mutarea ta.
Facem un pariu la micul nostru joc?
Calmează-te. Nu e jocul tău.
Stăpânul tău vrea să vin cu el
să am de-a face cu absurditatea lui.
Ei bine...
Dacă pierd,
voi merge cu Votan şi voi face ce vrea,
şi voi încuviinţa în faţa celorlalţi.
Şi dacă câştigi?
O să-ţi zdrobesc ţeasta cu barosul.
Dar mai întâi, trebuie să îngenunchezi,
şi eu te voi lovi cu asta.
O singură lovitură.
Chiar aici.
Sacrificiul de la răsărit.
E bine?
O s-o facă...
fără glume, fără grozăvii, fără jumătăţi de măsură.
Cât de bun eşti?
Cât de mult ai nevoie de el?
E decizia ta.
Dacă totul e adevărat,
şi televizoarele vorbesc,
iar ea poate ghici viitorul
şi barosurile sângerează,
şi dacă există o lume...
dedesubtul unei lumi...
Să mă fut.
E în regulă.
E bine?
Da.
Bun.
Mutarea ta.
La răsărit,
îţi voi sfărâma ţeasta.
Şi vei îngenunchea...
de bună voie.
E bine?
Păcat.
Eşti singurul meu prieten negru.
Sync by - Garronee
Sync & corrections by honeybunny www.addic7ed.com